HON
Tento film by natočen v oblasti pro lov králíků
v okresu Seseńa (Toledo) a ve městě Esquivias (Toledo).
Den v přírodě a trocha pohybu nám prospěje.
- Nádherný den, José! - Dobrý den na lov králíků.
Klid, Cuco! Ty moje krasavice!
Hodná.
Pomoz mi s tím.
- Co uděláme s tímhle? - Nech to, nikdo to nevezme.
Nevadí ti, že jsem s sebou vzal svého švagra?
Pořád mě otravuje s lovem.
Bez něho bychom neměli jeep. Půjčil si ho od svého tchána.
Vůbec ne. Naopak.
Kdo by to byl řekl? Zase spolu po tolika letech.
S Arturem bychom byli tou starou původní čtveřicí.
Chudák Arturo...
Nevím jak ty, ale já na něj stále vzpomínám.
Ano... byla to tragédie.
José, kdy jsme se viděli naposledy?
Nevím. Na tvé svatbě!
- Takže před osmi lety. - To už je tolik?
- Quique, vzal jsi rádio? - Jo.
- Co si dáte? - Koňak. Co ty, Paco?
- Pro mě čaj s citrónem. - Kávu s mlékem.
Koňak nemůžu, zvlášť v tuhle dobu.
- Přineste mi džin. - S kolou nebo s něčím takovým.
Koňak mi leze do hlavy.
Při třetí skleničce usínám.
- Na druhou stranu džin... - To je stronciem, radiací.
Vyrostli jsme na koňaku. Že jo, Paco?
- Co? - Že jsme vyrostli na koňaku.
Ty nejvíc.
- Jak se vede ženě, Luisi? - Nijak zvlášť.
Jen je trochu starší a José... jako obvykle.
A co Lucía?
Ty to nevíš?
Víš o někom jiném kromě mě, kdo by dokázal vystát Luise?
- Pro koho je ten čaj? - Pro mě.
Koňak.
Nevěděl jsem to, omlouvám se.
Není třeba, už je to minulost.
Máš rodinu?
Kluka.
Koukni!
Co si myslíte o mém bratranci?
Nevykej mi, tak starý nejsem.
Pěknej kluk.
Jsi nemocný?
Nic zvláštního, žaludek. Začíná mě trápit.
Je podobný tvé ženě.
Pojďme! Vrhněme se na příjemnější věci.
Dám si ještě koňak, jestli ti to nevadí.
Dej si jich třeba tisíc. Zůstaň si tu, vyzvedneme tě cestou zpátky.
- Kolik dlužím? - 58 peset.
Nic si z něj nedělej. Když vstane brzo, bývá takový.
Od té doby, co je s tou ženskou, je jiný.
- Chybí mu fantazie. - S jakou ženskou?
Ty to nevíš? Vzpomínáš si na Maribel?
Maribel? S Maribel? José je úplně odlišný!
- A co Anna a děti? - Požádal o rozvod.
Sám jsem mu to poradil, je to tak lepší pro oba.
Vždycky je to stejné. Na začátku je všechno dobré,
pak se muž vydá jednou cestou a žena druhou,
než dojdou k okamžiku, kdy se cesty roztrhnou.
Stále stejný příběh... nikdy nejsme spokojeni s tím, co máme.
Ale Maribel se k Josému nehodí.
Uvidíme.
Ticho, Cuco!
Divné.
Je tu krásně. Bude to skvělý den.
- Kde budeme lovit? - Úplně umíráš nedočkavostí!
Juane! Juane!
Zvláštní. Kam mohl jít?
Brzy vstanu, zlatíčko. Přinesla jsi zvířátkům mléko?
Hledám správce Juana. Nevíte, kde je?
Celý den nespí a melou sebou.
Kdybyste ho viděla, řekněte mu, že jsme dole u řeky, u jeskyní.
Že by za námi měl přijít co nejdřív.
- Kdo jste? - Don José.
Neviděl jste mou vnučku? Musí přinést potvůrkám mléko.
Začínají šílet, brzy některá uteče.
Kde je vaše vnučka?
Půjdu s vámi, vezmeme potvůrky.
Cože... vy? Ne. Zůstaňte ležet.
Až přijde syn, řekněte mu, ať se staví za námi.
No tak! Klid.
Pojď sem.
Uklidni se.
Hej ty! Nevíš, kde je Juan.
Ano, pane. Je s ovcemi, ale brzy se vrátí.
Až se vrátí, řekni mu, ať přijde dolů za námi.
Ta paní vevnitř říkala něco o mléku pro fretky.
Nevšímejte si jí. Pořád říká to samé, celý den.
Pojďme připravit všechno potřebné.
S fretkami můžeme lovit večer.
- Běž, oslíku! - Co to děláš?
Přestaň si tu hrát!
To by nám ještě chybělo, aby sis zlámal vaz!
Spadnu... zůstaň v klidu! José!
Spadnu, José. Té potvoře se nedá věřit!
Pojď sem, José!
Mladší než já a už takhle zhulákaný...
To se zahojí. Je v tobě víc vody než krve.
Kdybych spadnul sám, nestalo by se to.
- Máme lékárničku? - Nevím, bude dole.
Nezačal jsi dobře. Co to do tebe vjelo?
To byla jízda! Neskutečné!
Paco umí řídit výborně.
Neříkal jsi švagrovi, žes býval řidičem náklaďáku?
Řidičem náklaďáku? Kdy?
To už je dávno.
- Máš tu lékárničku? - Koukni se pod sedadlo.
Myslím, že jsem ji tam dal.
Líbí se ti tady?
Byl jsi ve válce?
Umřela tady spousta lidí. Opravdu spousta.
Zůstaly tu jen díry.
Dobré místo na zabíjení.
- Znáš to tady, Paco? - Je to dlouho, nevzpomínám si.
Tehdy jsme byli níž. Vyndáme věci?
Dobrá.
Fakt jsou tady králíci?
Vidíš ty díry?
Jsou v norách.
Juan říká, že je to úplné bludiště.
Něco jako králičí město.
José, určitě jsi vzal tu lékárničku?
Ty jsi pořád v autě? Vylez a pomoz nám vybalit.
A co můj prst?
Co já vím?
Snad se nic nerozbilo.
Vzhledem k tvému stylu jízdy...
Podívej.
To nic, nic důležitého.
Vylez už, Luisi!
Chceš tam snad zůstat celý den?
- Čí je tohle? - Moje.
Pro dobrého lovce je lov králíků bezvýznamný.
Neškodné zvířátko které se jen snaží skrýt.
Pro slabé na světě není místo.
Pro slabé a pro hloupé.
Takový je zákon přírody.
- Tos nemyslel vážně. - Luis má s tím lovem pravdu.
Králík se těžko může bránit.
Čím lépe se kořist dokáže bránit, tím lepší je lov.
Skutečné měření sil.
Proto někteří říkají, že nejlepší je lov lidí.
Co to povídáš?
Lov je jako cokoli jiného, velké ryby žerou ty malé.
Jak kdy, někdy to dopadne naopak. Vzpomeň na pirani.
- A to je co? - Řekni mu to. On zná takové věci.
Čte ty levné knížky o Marťanech.
Piraňa je druh dravé amazonské ryby.
Když ucítí krev, zaútočí v hejnu a dokážou ve chvilce
sežrat vola nebo člověka. Zbudou jen kosti.
S takovými ženskými je snadné pochopit Luisovu historku o piraních.
Nechal bych je sníst mě kdykoli, José!
Upřednostňuji ženy z masa a kostí.
Ty vole!
Měl jsi nás varovat, Luisi.
Dobrý zásah! Kde ses naučil takhle střílet?
- Co se tu všichni flákáte? - Pozor, je horká.
- Pěkná puška! - S tímhle vážně chceš střílet?
A půjde mu to líp. Jde jen o to najít rytmus.
Někdo sem jde.
To je Juan. Právě včas.
Nejvyšší čas přestat.
Tady máš brokovnici, Quique.
A buď opatrný, nezkažme si den.
Ty taky?
Luger. "Made in Germany".
Kvalitní zbraň.
- Kdes ji sehnal? - Patří tátovi.
Když se zasekne, už ji vystřelit nepřinutíš.
Umřelo kvůli tomu hodně chlapů.
Můžeme vyrazit? Luisi, co to děláš?
Jsem připraven. Nic si s sebou neberu.
Kam jdeš s tímhle?
Zničíš si to.
Jenom abych měl památku.
Nejlepší památkou je úlovek.
Nech to tu a pojď! Přesuneme se.
Dobré ráno.
Zaslechl jsem výstřely a došlo mi, že jste to vy.
- Jak se vede, Done José? - Kde jsi byl?
S ovcemi. Pracuju teď sám.
Jak víte, můj bratr odešel do Německa.
- Všiml jsem si, že máš fretky. - Ano, pane.
Jde o to, že se jdeme porozhlédnout na lov do krajiny.
Dávejte pozor na pasti. Jsou bíle označeny.
Nechoď moc daleko a hlídej naše věci.
A kolem půl druhé nám připrav svou dobrou paellu.
Ano, pane.
Kde máš psa?
Toho jednookého? Letos v zimě umřel.
- Kvůli stádu už mám jiného. - Škoda.
Ztrácíme čas, José. Teď je nejlepší doba.
Jsou tu po tom moru ještě králíci?
Nějaké jsem viděl. Před týdnem jsem jednoho chytil.
Dobře pro nás.
Nesnáším mrzáky, mám z nich husí kůži.
- Pořád jsi posedlý? - Ale proč?
To je hloupost.
Raději bych umřel, než přijít o ruku nebo nohu.
Krom toho nosí smůlu.
Juana není snadné pochopit.
Žít tady v pustině není snadné. Studené zimy a horká léta...
Jako teď.
Ale štve mě, že líčí králičí pasti
a králíci tu přitom vymírají na myxomatózu.
Přesto to Juanovi dokážu odpustit.
Tráví tu celý rok.
Nemusí to být tak zlé... celý rok, aniž by tě někdo obtěžoval.
Klidně bych si to s ním vyměnil.
Tobě je to jedno. Vyměnil by sis místo s kýmkoli.
Mám pocit, jako bych tu už někdy byl.
Líbí se mi... to horko, ta vůně tymiánu.
Takový divný pocit.
Kdy jsem byl na podobném místě?
- Cuco! - Co je s Cucou?
Musela něco vidět.
Pojď sem, Cuco!
Nemocný králík. Jsme nahraní. A neleží tu dlouho.
Takhle jsi králíka ještě neviděl?
Jdeme, Cuco!
Je to připravené, strýčku.
Nesahej na to, Carmen!
Nesahám na to, jen se dívám. Viděl jsi to pěkné rádio?
Tomu nejstaršímu, Donu Josému, tomu to všechno tady patří?
Kdyby radši myslel na rozvoj krajiny, než na lov.
Půda je dobrá, mohl by tu být pěkný lesík.
To ho ale nezajímá.
- Věděli jste, že myxomatózu rozšířil francouzský doktor? - Proč?
Králíci se rozmnožují opravdu rychle.
Říká se tomu multiplikace.
Někdo dostal nápad přivézt králíky do Austrálie,
kde neměli přirozeného nepřítele.
Párek králíků se může za tři roky rozmnožit až na 1,5 miliónu.
Kvůli tolika králíkům některé části buši vypadají,
- jako by se pohybovaly. - Krysy a králíci, stejná verbež.
Říká se, že ten doktor... jak se vlastně jmenoval?
Devel nebo Dein. Nakazil jednoho králíka myxomatózou
a nechal tomu volný průběh.
Nemoc brzy překročila Pyreneje
- a proto jsme tady. - Víš toho o králících hodně.
- Až příliš. - Znám i jiné věci, Paco.
Nevypadalo to jako králík. Nevypadalo to ani jako zvíře.
Spíš jako obluda... Budou králíci, které ulovíme, vypadat taky takhle?
Cuco! Cuco! K noze!
Hodná, hodná Cuca.
Skoro jsi ho chytila, co? Skoro jsi to zvládla.
První, kterého chytíš, bude celý tvůj.
Ty moje krasavice!
Nabij pušku a jdi přede mnou.
Ukážu ti, jak na to.
Tady začneme. Já a Paco půjdeme zprava a ty po druhém svahu.
Ať křídlo pokryje Enrique, je to bezpečnější.
- Nevadí ti to? - Mně je to jedno.
Dobře. Já a Paco půjdeme napřed,
pak Enrique zprava a ty kousek od něj směrem na střed.
Hele, tohle není vojenská operace.
- Chci si jen konečně zastřílet. - Hlavně ať nezastřelíš nás.
Kdybych jen Paca dokázal přesvědčit.
Miluje lov, je lovec.
To proklaté slunce mě nervuje.
Kdybych dokázal přesvědčit Paca, všechno by se mohlo spravit.
Nerozptyluj se! Teď na všechno zapomeň.
Taková past by mi mohla zlomit kotník.
To by mi ještě chybělo.
Proč líčí pasti? Ten Juan musí dočista žít z králíků.
Nemocní králíci: proto kulhá.
Nesnesitelné vedro. Co mě to napadlo? Přijmout Josého pozvání k lovu.
Co jsem to za blbce? Pozval mě, jen aby mě požádal o peníze. Určitě.
Kvůli čemu jinému?
Můžu se napít?
- Co to je? - Vrať se na své místo.
Tamhle běží, José!
Sakra!
Vezmi si ho, je tvůj.
Nevidím, kam jsem ho trefil.
Broky z pušky jsou malé.
Co to děláš? Podívej, takhle.
Cuco! Cuco! Přines, Cuco!
Přines! Cuco!
Přines!
No tak, Cuco. Přines!
Cuco! Tamhle, přines!
Dělej, Cuco! Zkus to ještě.
Zajímalo by mě, co dělá Lucía. Je sama, zapomeň na to.
V téhle záležitosti ses choval jako blbec, ostatně jako ve všem.
Pro nápravu už je pozdě.
A co kdybychom všichni chytli myxomatózu?
José, Paco...
Už jsou staří. A já? Vypadám tak staře jako oni?"
José, vzpomínáš, jak jsme se tehdy vydali...?
- Co? - Ale nic.
Koukni, José. Líbí se ti?
Foť si svého tátu, chlapče. Mě nech být.
Je možné, že jsem si toho nikdy nevšiml?
Vypadám jako ti staříci opalující se na rohu ulice.
Musím být obezřetný, je to přirozené.
Po takové době nečinnosti.
Ale on je pořád stejný.
O nic se nestará.
Done José!
Sedni si. Co je?
Mou matku jste viděl. Přivezl jsem ji sem z města.
Tam jí bylo hůř.
A jen se podívejte, Done José, kde jsem ji musel ubytovat.
A bůhví co bude, až přijde zima.
Bývá tu drsná zima, Done José.
Proto mě napadlo, že by jí bylo lépe v sanatoriu.
Máte známosti... moc by nám to pomohlo.
Jistě, netrap se tím. Postarám se o to.
Don Elías, městský doktor... víte...
...jí předepsal nějaké léky.
Já... chtěl jsem vás požádat o laskavost.
Kdybyste mi poskytl nějakou zálohu a pak mi to strhával...
To je těžké, Juane. Velice těžké.
A z čeho bychom to měli odečítat?
- Šlo by jen o nějakých 5000. - Jak jsem řekl.
Nejde to. Poslední dobou se příliš nedaří.
Kdybys požádal minulou zimu, nebo i tuhle, možné by to bylo.
Je mi líto, Juane. Opravdu.
- Nikdy jsem o nic nežádal! - Dopadne to dobře.
Vím o jedné nemocnici. A co se týče léků...
Nevím, uvidíme. Udělám, co budu moct.
Poslouchej, Paco!
Pátá planeta vybuchla a rozpadla se na malé kousky.
Měsíc i Země byly zasaženy. Kusy velké jako hory padaly
z nebe dolů na Zemi i na Měsíc.
Jen málo míst bylo ušetřeno od totální destrukce.
Akry, kilometry čtvereční. A mezi nimi tisíce kilometrů ničeho.
A co jako?
Juane! Máme dost chleba?
- Dva bochníky. - To je málo.
Radši zajedeme do města pro další.
Večer se budou hodit.
Určitě je chleba to, co potřebujeme?
- Paco, můžu si vzít jeep? - Jasně.
- Enrique! - Co?
Pojedeme, můžeš fotit ve městě.
Dobře, jak chceš.
Pro tebe, Carmen.
Udělám další, až se vrátím. Na té fotce vypadáš dobře.
Uvidíme se.
Koukni se, streýčku, taková pěkná fotka.
Na tohle už jsem starý.
Příliš starý.
Můžu?
Stárneš, José.
Nepřipomíná ti někoho?
Ukaž... Nevím.
- Nevím. Margaritu? - Ne, ne.
- Možná Mercedes, tu, co odjela do Itálie... - Taky ne.
Tahle nikam neodjela.
Opravdu nevíš, komu je podobná?
Maribel... no, zas tak moc jí podobná není,
ale má stejný výraz. Oči, úsměv.
- Na zbytek si nevzpomínám. - Maribel?
Kdo ti to nakukal? Luis, ten idiot.
Nosíš s sebou její fotku?
Není špatná, to tedy vůbec ne. Máš štěstí.
Taková mladá holka v tvém věku.
- Nezdá se ti, že jsou si podobné? - Jo, asi jo.
Ať vypadá, jak chce, mám ji rád.
Být jen o trochu méně horko, byl by to dokonalý den.
Nalij mi trochu.
Na co koukáš?
Usuší je a za pár drobných prodá.
Králičí průmysl. Všechno se využije.
To je správné.
To slunce nás usmaží.
Něco ti ukážu. Je to na tajném místě v buši.
Nikdo o tom neví, dokonce ani Juan.
Půjdeme na procházku.
Dobrý nápad. O moc déle bych tu zůstat nedokázal.
Co to je za prášky?
Od té doby, co mě postřelili, mám bolesti.
Co to teda je?
Už mi nepomáhají.
- Taky mám rád sci-fi. - Fakt?
Co konkrétně?
Nevím, nic si nevybavuji.
Jsou to samé braky. Kromě Bradburyho, Wyndhama, Asimova a pár dalších.
- Čím se živíš? - Pracuju s Pacem a svým otcem.
Jak dlouho znáš Paca?
Léta. Byl řidičem náklaďáku, když jsme se potkali.
To José ho z té práce vysvobodil.
Měli jsme spolu nějaké kšefty... tak jsme se potkali.
A Artura.
- Arturo je ten, co zemřel, že? - Je tohle snad výslech?
Promiň.
Napij se!
- Znáš Paca dobře? - Nevím.
Ne, neznáš ho. A ani José.
Jenom já ho opravdu znám.
Tvůj otec má dost peněz, že?
Vypadá to tak.
Vždycky věděl, jak využít příležitost.
"Letící peseto, spadni mi k nohám!"
Tenhle rok se mi moc nedaří, Paco.
Rozvod mě připravil o majetek a obchody nejdou.
Je moc horko. Pojďme se podívat na to tvé tajemství.
Promluvíme si později.
Co je s tím? Nejde to otevřít?
Někdo si s tím musel hrát.
Co tam schováváš? Nepostavil jsi snad protiatomový kryt?
Nikdo o tom neví. Našel jsem to před lety a nechal to, jak to bylo.
Tenkrát mě to fakt vyděsilo.
Jsi první, kdo to vidí.
- Proč jsi to proboha nespálil? - Ničemu by to už nepomohlo.
Odkdy jsi sběratelem mrtvol?
Nebudu tu ani o chvilku déle!
- Vůbec by mi nevadilo strávit tady zbytek života. - Tady?
Naše setkání nyní je jako zásah prozřetelnosti. Říkal jsem si:
"Paco mi může pomoct, jako jsem mu kdysi pomohl já."
Nechci zneužívat našeho přátelství, ale nutně potřebuju laskavost.
Potřebuju peníze.
Nežádal bych o to, kdyby to nebylo naléhavé.
- Kolik potřebuješ? - Půl miliónu.
Pořád potřebujeme ochranu a pomoc.
Nemůžeš být na světě sám.
Každý je vlastně na někom závislý.
Já například závisím na Josém.
Ty možná závisíš na otci, Paco, tvá sestra...
- Nejsem závislý na nikom. - To je dobře, hochu.
Možná jsi jediný.
Kolikrát jsi v životě zažil ponížení?
Na!
Vždyť jsme přátelé, Paco.
Peníze jsou jedna věc, přátelství druhá.
Nemíchej přátelství do obchodu.
Nedám ti peníze, nejde to.
- Jestli chceš práci, seženu ti ji. - Práci?
Jakou práci bys mi sehnal?
Jen co jsem tě uviděl, věděl jsem, že jsi se změnil.
Možná ano, José. Možná je to tak.
Všichni jsme se za ty roky změnili.
A ty? Myslíš, že jsi stejný?
Vzal jsi mě na lov a každých pět minut mi připomínáš naše přátelství!
A proč? Jen abys ze mě vytáhl prachy?
Poslouchej, José! Nic ti nedlužím!
Tehdy jsi mi pomohl jen kvůli sobě.
Nenechám se urážet, Paco. Varuju tě, že to nestrpím!
Rozčilujeme se jako hlupáci. Nechtěl jsem tě urazit.
Opravdu, odpusť mi.
V pořádku. Přísahám, že už se o tom nikdy nezmíním.
Zapomeň na to.
Drž to pevně!
Marío, přines nástroje na stahování kůže.
Už jdu, nehoň mě.
Loňské jehně vypadalo líp.
Tohle není tak pěkné.
No tak, rychle, dodělejte to.
Jen pojďte dál.
- Co byste rádi? - Pár bochníků chleba.
Počkejte chvilku, hned se vám budu věnovat.
- Zdravím, dobrý den. - Dobrý den.
Vezmi tu kůži.
S tím nožem vypadá jak zločinec.
Kolikrát jsem zažil ponížení?
Ani jednou.
Nikdy jsem o tom ani nepřemýšlel.
Jaký je Paco ve skutečnosti?
Dneska mi připadal jiný.
Mezi ním a Pacem určitě něco je.
Pověz mi o Pacovi.
Je chytrý a ví, co dělá.
V tomhle se liší od Josého, který má své nedostatky.
Kdo nemá? Ale je velkorysý. I když někdy...
Proč si Paco vzal tvou sestru?
Určitě proto, že měla peníze. Paco je takový.
Když má přítele, kouká, jaký by z něj mohl mít užitek.
Takhle jsem o něm nikdy nepřemýšlel.
Drž se u něj. To je pro tebe nejlepší.
Snažím se ti jen poradit. Zůstane to jen mezi námi.
Hotovo.
Pojďte se mnou.
Mami, pomoz mi s tím do spíže.
A ty taky, babi, pojď.
Pospěšme si.
Podívej, co Luis koupil.
Na trénink střelby. Říkal, že ho králici nudí.
Mluvili jsme o tobě.
- Luis mi vyprávěl, jak jste se potkali. - Fajn.
A co ti řekl?
Co chtěl José? Je jasné, že nás poslal do města, abyste si mohli promluvit.
Udělal nám obchodní nabídku, ale nemáme o ni zájem.
Nesmíme mezi sebou mít tajemství. Vždycky dělám, co je pro nás nejlepší.
Co říkal Paco?
Myslím, že mám právo to vědět, ne?
Vše bylo řečeno, pořád jsem tvůj partner.
Dej mi pokoj!
Nikdy mi nic neřekneš. Vždycky to musím zjistit od jiných.
- Kdo byl Arturo? - Arturo?
- Co říkal Luis? - Nic, proto se ptám.
Co do toho pleteš Artura?
Byl naším společníkem. Když jsem odešel, osamostatnil se taky.
Pak pracoval v nějaké společnosti.
Zpronevěřil nějaké peníze a když se na to přišlo, zabil se.
Sebevražda?
Dávej si na Luise pozor. Rád motá věci dohromady.
Není to špatné.
Dobře.
Hýbej rukama.
Přidej ruce, blízko bokům. Do toho!
Raz, dva, raz, dva! Dobře, pokračuj.
Výborně. Pokračuj.
Až se trochu nastrojíš, budeš úplně oslnivá.
Carmen!
Běž poskládat kameny.
- Zatančíme si ještě později a něco nafotím. - Dobře.
Juane, papriky.
Nesouhlasí se mnou, ale zítra to může být jinak.
Je to horké, strýčku.
Tady je to jak na pohřbu. Určitě jsi mu ukázal tu mrtvolu.
Tohle je poslední, co je třeba.
Neříkal jsi, že to nikdo jiný neví?
Luis to ví. Našli jsme to společně.
O které mrtvole mluvíte? O Arturovi?
Pověz mu to, ať to víme všichni čtyři.
Každý to ví. Ukazuje to každému, koho sem přivede.
Josého veliké tajemství! Zamčená mrtvola z války.
- Cože? Z které války? - Nestarej se.
Po západu slunce půjdeme lovit s fretkami.
Jsou jako upíři.
Myslím fretky.
Prohlížel sis jejich tvářičky?
Vypadají jako ženské.
Samice vypadají jako ženské.
Pokud je samci vedro a nenajde si samici, umře.
- To se říká. - Tak to je jako u lidí.
Je vidět, že jsi ještě králíky nelovil.
Jsou i tací, kteří se do toho vrhají po hlavě.
To je chyba. Uč se od odborníků.
Ještě jsem sice nelovil, ale učím se rychle.
Králíci a krysy se rozmnožují nejrychleji.
Samice mají dvě dělohy neustále v pohotovosti.
Králíci jsou nádherní. Zvlášť když jsou mladí a křehcí.
Jejich měkká kůže. Jejich smysly.
Nedáš si papriku?
- José o nich ví hodně. - A doufám, že se dozvím víc.
Už ti moc času nezbývá.
Přijde den, kdy králíci vymýtí lidskou rasu.
Napadnou nás a vytvoří novou civilizaci.
A protože jsou menší než my,
bude místo pro všechny. Konec souboje druhů.
Už nebudou žádní nepřátelé.
A oni se budou mít dobře.
Ale ještě předtím vypukne válka proti krysám.
Přestaň s tím! Je to nechutné. Jako bych jedl krysu.
Ve válce prý mnoho lidí jedlo krysy.
Nikdy jsem to nezkusil, ani neznám nikoho, kdo ano.
Počkej, ještě jsem neskončil.
Hned navážu.
Protože je spousta upírků s ženskými tvářičkami,
králíci to nebudou mít snadné. - Sklapni!
Jo, sklapni a chvilku se vyspi.
Mohl ses v noci opít a dát nám přes den pokoj.
To je den. Jako by měla Země shořet.
"a třetina Země byla spálena,"
"a třetina stromoví shořela,"
"a veškerá zeleň byla sežehnuta." (Zjevení Jana, 8:7)
Neříkej Pacovi ani slovo o našem rozhovoru ve městě.
- To ty jsi drbna. - Co se vůbec starám?
Quique, pomoc mi s tou matrací.
- Dnes v noci jsem měla sen, tati. - Sen?
- A co se ti zdálo? - Všechno možné, nevzpomínám si.
- Zabili mě. - Na co ses večer dívala v televizi?
- Nevzpomínám si. - A jak tě zabili?
- Pokousali mě psi. - Psi?
Nic je nenaučí. Celý den pak lelkují a zdá se jim o psech.
Kdyby byla vychovávána jako já...
Ušpinila sis tričko krví.
Copak nevidíš, že to není krev?
Děti. Anito! Kde jsou?
Děti jsou moje. Moje, moje!
Ty krvavé skvrny nepůjdou dolů.
Ticho, všichni nás uslyší!
- Nesahej na mě! - Nechceš otevřít okno?
- Nesahej na mě! - Potřebuju čerstvý vzduch.
Dusím se.
To vedro je nesnesitelné.
Vypalte tu jeskyni!
- Vypalte tu jeskyni! - Ty se dusíš!
Vzduch je čistý a voní.
Otrávila ses.
Tvá kůže je stará a vyschlá.
Všechno je to moje. Ty dokumenty jsou moje!
Podívej, jak se moje kůže leskne.
Podívej, jak kapky kloužou po mých prsou.
Pomoz mi, nemůžu se pohnout.
Ruku mám jako v ohni.
Nemůžu se pohnout.
"Morální je to,
co i s odstupem času považujeme za dobré,
nemorální, co považujeme
za špatné." (Ernest Hemingway)
Všichni jsme se změnili, ale z Paca je docela jiný člověk.
Pořád si ho pamatuju.
Pro peníze by si nechal vrtat koleno.
Dneska si určitě myslí, že jsem zbytečný. Jako Luis.
Jako Juan...
Usmažíme se tady.
A k tomu ty bolesti...
- Kdo to střílel? - To musel být ten blbec Luis.
Zatracenej opilče! To musíš pokaždé chlastat?
José, nech ho být!
Pusť ho, José!
Nech ho být!
- Cos udělal, praštil jsi Luise? - Mlč, Quique!
- Zmlátit opilého, to je úroveň! - Řekl jsem ti, abys mlčel!
Strašně mě rozzuřil. Omlouvám se.
No tak, José.
Nic to není.
Ublížil ti, Luisi?
Ještě že nestřílel po nás.
- Kdo ví...? - Nezveličuj to, nic hrozného neudělal.
Hrozně mě rozčílil!
Pamatuješ si na Artura?
Přál bych si, aby tu mohl být s námi.
Proč to udělal?
Nikdy jsem to úplně nepochopil.
Tomu není snadné porozumět.
Někdy si najednou uvědomíš, že všechno, cos udělal, bylo špatně.
Nic nemá smysl... a tak...
Sebevražda přesto není řešení.
Je to nejhorší řešení.
Já jsem například udělal spoustu chyb.
Jsou lidé, kteří se s tím nedokážou smířit.
Ale já ano.
Kéž bych mohl začít znovu.
Ty jsi byl zajištěný! Všechno jsi dostal na zlatém podnose!
A když jsi zakopl, vždy tam byl někdo, kdo ti pomohl zpět na nohy.
Na naše přátelství!
- Mrzí tě to teď? - Co mě má mrzet?
Dnešek je pěkným dnem pro přiznání svých malých hříchů.
Proč jsi rozdělal oheň?
Z nudy.
Taky se ti líbí plameny?
Proč sis to nechal líbit?
A tak nastane konec světa.
Vše shoří věčným plamenem. Amen.
- Nerozšíří se ten oheň? - Co na tom záleží?
Vadit to bude jenom králíkům.
A i těm je to jedno. Mají myxomatózu, fretky,
otravnou havěť a Josého a Pacovy broky.
Jen trochu větší horko...
Luisi, rozhořívá se to. Pomoz mi!
Co to děláte? Uhaste to!
Quique! Luisi! Přineste větve na hašení!
Dělej, Quique, rychle!
No tak, dělejte! Rychle!
Dělej, Juane! Luisi! Rychle, pořád to hoří!
Můžeme vyrazit, Done José.
Teď je nejlepší doba na lov s fretkami.
Víš jistě, že tu není žádný jiný východ, José?
Něco přežilo. Něco, na co se dnes již zapomnělo.
Přišel déšť, vítr a led.
Během miliónů let byly jizvy Země zahlazeny.
Dnes ani nevíme, kde se ony jizvy nalézaly,
či zda tehdy na Zemi nebo na Páté planetě žily lidské bytosti.
Je připravena!
José! Fretka je vevnitř.
Necítím se dobře. Možná je to tím sluncem.
Až králík vyběhne, nechám ho Pacovi.
Rád loví záludně.
Chodbami jeho domu ho pronásleduje velké zvíře.
Je zatlačen k východu a pak...
ho někdo střelí do krku.
Jsem čím dál tím slabší.
Říká, že udělal chybu.
Velkou... Už je pozdě kát se.
Měl zůstat se svou ženou.
Každý z nás by rád takovou mladou holku.
Ten mrzák vypadá jako fretka.
Vylézají! Vylézají!
Nestřílej, ten je nemocný.
Nestřílej! Nestřílej!
Mířil jsem na králíka. Byli u sebe moc blízko.
Tahle potvůrka splnila svou povinnost, Done José.
Už se mi to jednou přihodilo s fenou.
Vyběhla z křoví a vyskočila tak vysoko,
že jsem ji považoval za tetřeva.
Takový malý pejsek... na místě mrtvý.
Padla jako podťatá.
Bylo mi to skutečně líto. Mám rád zvířata.
Juane, kolik tě taková fretka stojí?
Nic. Je mi jen líto matky.
Má je moc ráda. Někdy jsou jako takoví malí psi.
Váš přítel to udělal záměrně, Done José. Mířil na ni.
Chybu může udělat každý.
Pojď se napít, José!
Musím jít do města. Na shledanou.
Na shledanou, Juane.
Je mi to líto.
Na nás!
- Quique! - Díky.
To byla nepoctivá hra, Paco.
Jako obvykle.
Cože?
Ujišťuji tě... Právě jsem říkal Enriqovi,
že jsem jednou zastřelil psa.
Nikdy by mě nenapadlo, že uděláš něco takového.
O čem to mluvíš?
Dej mi konečně pokoj!
Proč nabíjíš?
Nikdy nevíš.
Mrzí mě, co se stalo, Luisi.
Jak bych mohl...?
Opravdu je mi to líto.
Nevím, co to s námi dnes je.
Řekni něco.
Odpusť mi, Luisi.
Luisi!
Půjdeš se mnou, Luisi? Chystám se na králíky s tímhle.
Možná tak na nemocné králíky.
Než odjedeme, aspoň jednoho dostanu.
Jdeš se mnou?
Dávej si pozor na Josého, je dost nervózní.
Mě ještě nikdo nepraštil.
Už nedokážu Josého vystát.
Úplně se osamostatním.
Už jsem se rozhodl.
Neměl bys pro mě práci, Paco?
Chci se tě na něco zeptat, Luisi.
Je to s ním tak špatné?
Horší. Je úplně zničený.
Neví, co chce.
Vzpomínáš si, jaký býval?
Byl docela jiný...
Nikdo s ním teď nevydrží. Už toho mám po krk.
Něco ti najdu.
Místo pro přátele se vždycky najde.
Promluvíme si příští týden.
Přijď do továrny.
Ale musíš změnit svůj postoj.
Nemám Josého rád.
Dobře.
Za pár dní si vážně promluvíme o tvé práci.
Bez obav.
Enrique, vyplaším ti králíky.
Jen se na sebe podívej.
Příliš sluníčka.
- Vyděsíš ho k smrti! - Tamhle je, Paco! Tam!
Viděl jsi...
Paco! Paco!
Zabij mě! Zastřel mě taky!
Luisi! Zbláznil ses?
- Zastav nebo vystřelím! - Zabij mě!
- Zastav, Luisi, zastav!
Nestřílej, Luisi!
Nestřílej!
Překlad: joSew (2008) Přeloženo z anglických titulků.
Subtitles: scalisto for the KG tracker.